Litvinenkovu smrť sprevádza toľko divokých a vzájomne si protirečiacich historiek, že médiá postupne stratili svoj jednoznačný tón a odvracajú sa od prípadu, krčiac plecami.
![Žiara polónia 210](https://konzervativizmus.sk/wp-content/uploads/2010/05/frantisek-sebej-254x254.jpg)
Litvinenkovu smrť sprevádza toľko divokých a vzájomne si protirečiacich historiek, že médiá postupne stratili svoj jednoznačný tón a odvracajú sa od prípadu, krčiac plecami.
Venezuelským prezidentom sa 4. decembra 2006 stal opäť Hugo Rafael Chávez Frías, bývalý vojak, výrečný populista, bejzbalový fanatik, vášnivý nepriateľ Spojených štátov amerických a obdivovateľ Fidela Castra.
Príčinou víťazstva demokratov nebol ich program, ktorý – snáď s výnimkou zvýšenia minimálnej mzdy – u voličov vôbec nezarezonoval.
V politickom kvase a táraní, ktoré supluje politickú diskusiu na Slovensku, by sa obrysy klasického realizmu hľadali ťažko.
Amerika je po voľbách v strede prezidentského obdobia a mnohí si myslia, že sa zatriasla zem a všetko je inak.
Cesta stredoeurópskou politickou krajinou zo Severu na Juh, od Baltu k Jadranu, neponúka radostný pohľad ani v jednej krajine, ani v jednom hlavnom meste, ani v jednom sídle vlády.
Keď sa ešte za Brežneva začalo s výstavbou plynovodov a ropovodov smerujúcich z Ruska na Západ, málokto predpokladal, že to bude alfou aj omegou v ruskej hospodárskej politike na minimálne ďalších sto rokov.
Hlavným motívom, ktorý ženie „drahého vodcu“ Kim Čong-ila do nukleárneho dobrodružstva, určite nie je abstraktná ambícia narušiť krehké zmluvné základy svetovej geopolitickej rovnováhy.
Pri pohľade na autentické rozhorčenie mnohých islamských duchovných sa nemožno ubrániť dojmu, že pápež Benedikt XVI. skutočne urazil všetkých moslimov.
KI organizoval ďalší konzervatívny klub, tentoraz na tému 11. september 2001 – stav sveta päť rokov po. Našimi hosťami boli dňa 11. septembra 2006 v Pálffyho paláci František Šebej, Tomáš Zálešák a Daniel Bútora.
Kam sa podela globalistická eufória 90. rokov? Kde je dnes triumfalistická viera v to, že „demokracia nemá alternatívu“?
Kofi Annan vraví: „Nepriateľské akcie sa musia skončiť“ a karhá Izrael za neprimeranú reakciu, nepovie však, aká reakcia by bola primeraná.
Ukrajina má pred sebou dlhú cestu. Ako brána medzi dvoma svetmi však ponúka aj užitočnú skúsenosť, ktorou by sa mala EÚ zaoberať rovnako ako v prípade Turecka.
Západ môže nepriaznivé trendy v politickom vývoji Latinskej Ameriky ovplyvniť.
Správa o únose mladého izraelského vojaka Gilada Šalita ma zastihla na telavivskom letisku v nedeľu, krátko po prílete do Izraela. A hneď som videl aj hnev.